Bună ziua.
Azi, 1 iulie 2014...
ora 6...
suntem în primul aeroport al lumii...
cel mai controversat din ultimii 7 ani...
care şi-a continuat dezvoltarea.
Protestele continuă.
S-a pretins că CW7 e răspunsul încălzirii globale.
Şi suntem martori.
Conducători care se contrazic
că încălzirea globală nu mai poate fi ignorată.
Astăzi, 79 de ţări vor începe să disperseze CW7...
În atmosferă.
Şi aşa vor reduce temperatura globală...
Mai este doar o zi până...
Potrivit cercetătorilor britanici...
substanţa artificială de răcire, CW7...
vă aduce temperatura globală la un nivel acceptabil.
Ca o metodă revoluţionară a omenirii pentru încălzirea planetei.
Imediat după ce CW7 a fost eliberată, lumea a îngheţat. Viaţa a dispărut.
Cei care au rămas au fost îmbarcaţi într-o arcă...
şi sunt ultimii supravieţuitori.
Controlul de seară.
17 ani mai târziu, în 2031.
Alinierea.
Toată lumea jos.
Unu, doi, trei... patru, cinci, şase...
Haida.
Mai departe.
Tu, ăla, stai jos.
Curtis, aşează-te, frate.
Stai jos.
Am zis, şezi!
- Ce pula mea faci? - Număr.
Nu poţi să numeri aşezat? Vrei să te împuşte? Eşti cu capu'.
Taci acolo, Edgar. Gândesc.
Este vreun violonist cu experienţa pe aici?
Mâna sus.
Violinist!
Ridică-te şi treci în faţă.
Masa.
Violinist, ăştia se distrează.
Bulangii ăia din primul vagon cred că suntem sclavii lor.
Mânca friptură şi ascultă muzica.
O să fie altfel când o să ajungem acolo.
Vreau friptură.
Domnu, domnu.
Io şi cu femeia mea am cântat la vioară în Boston Symphony Orchestra.
Mai ştii cânta?
Sigur, doar asta nu se uită aşa.
Arată-mi mâinile.
Hai cu mine.
Lasă-ţi boarfele, avem nevoie doar de mâinile tale.
Amândouă?
Da, amândouă.
Nevastă-mea, Doris, cântă fain. Mai bine ca mine, chiar.
Au nevoie doar de un om.
Atunci nu merg.
Doris, Doris...
Staţi jos, toţi.
Jos.
- Nu pot să... - Jos.
A dracu muişti.
Nu e încă timpul.
Când o să fie?
În curând.
Doris.
Mă voi întoarce, Doris. Nu te îngrijora.
Vin înapoi.
Ce gust are friptură?
Am mâncat o dată, nu mai ţin minte.
Dacă nu-ţi aminteşti atunci mai bine uiţi.
Cum miroase când o găteşti?
Pun pariu că împute tot locul.
Curtis.
Nu e aici.
Îmi pare rău.
Curtis, aici.
Timbo!
Ce faci, frăţică?
Da lăbuţa.
Ascultă aici.
Cred că am nevoie de batonul tău de proteine.
Ţi-l dau pe-al meu în schimb?
Nu.
Nu prea le ai cu vorbitul, bai Curtis. Uite, dă-l pe ăla, ţi-l dau pe asta...
Alo, alo... Vino aici, Timmy.
Aici...
Am o idee.
Ţi-l dau pe ăla şi pe ăsta pentru al tău.
- Ce zici? - Nu.
Adă-l încoace.
Timmy!
Timothy, o să te pocnească mamă-ta de-o să te zăpăcească.
Unde pula mea s-a dus?
Hei, vino aici. Dă-l încoa.
Jose, ce mai faci, a?
Timmy! Hai nu mai fi bulangiu.
Edgar, de ce l-ai lăsat să ajungă acolo?
Nici măcar nu l-am lăsat, a ajuns singur. E foarte ager.
- Are 5 ani. - Îi ager la 5 ani.
Timmy, dă-te jos.
Hai aici.
Ce vrei pentru batonul ăla?
Din tot trenul?
Din tot trenul.
Mingea.
Mingea? Pe dracu.
Nu ţi-o pot da. Nu, deloc.
Da, mingea o oră.
Fie.
Curtis. E timpul?
Nu încă, Tanya. În curând.
Hârtia roşie?
Da, e aia pe care o aşteptam.
Informatorul nostru ne-a dat un nume.
N, A, M...
Nam Koong Min Soo.
E un expert în securitate. E în închisoare acum.
Glumeşti, nu? În închisoare?
Ieşi acasă.
Spuneam, doar. Care-s şansele noastre...
Edgar.
Cred doar că omul dacă e aşa expert în securitate...
- De ce nu evadează? - Ajunge! Du-te.
Hai, Tim.
Na, hai.
Edgar vrea doar să ne ajute, ştii?
Crede că eşti dumnezeu sau aşa.
Nu ar trebui Nu sunt cine crede el că sunt.
Puţini dintre noi suntem.
Bine, suntem aici.
Coada, sectorul de carantină, sectorul de închisoare.
Poarta, poarta, poarta.
4 secunde când toate porţile-s deschise.
Avem 4 secunde să trecem prin ele şi să-l scoatem pe Nam.
După aia ne descurcăm noi.
Soarta noastră depinde de chinezu asta.
Da.
Dacă-l putem face să coopereze ne poate duce până la locomotivă.
Până acolo?
Da.
De aici până acolo.
De-odată.
Controlăm locomotiva, controlăm lumea.
Fără asta avem un căcat.
Toate revoluţiile de până acum au eşuat pentru că n-au putut lua locomotivă.
Care-i faza?
De data asta o luăm.
Şi după aia?
Îi omorâm pe toţi.
Wilford?
Tu ar trebui să conduci trenul, nu Wilford.
Îs doar o umbră a fostei mele umbre.
Ziua mea de glorie a fost acum zeci de ani.
Câţi ani are Gilliam?
Taci, băi, Edgar.
Nu spun că nu vreau să se întâmple Nu spun asta.
Zic numa că mai are de trăit 3 zile sau aşa.
Şi când moareo să trebuiască să iei comanda.
O să trebuiască să conduci trenul.
Da nu prea-s lider.
Nu ştiu.
Eu cred că o să te descurci de minune.
Edgar.
Cât îţi mai aminteşti?
Nu ştiu, depinde ce?
Pe mamă-ta. O mai ţii minte?
Îmi amintesc o fată...
din când în când.
Dar nu e clară.
Toată lumea, jos.
- Fiecare la locul lui. - Uită-te la mine, în pula mea.
Şi staţi dracului jos.
- Inspecţie medicală. Doar puradeii. - Toţi copiii să vină la mine.
Control medical.
Bun.
Toţi copiii.
- Toţi copiii? - Şi tu. - Hai odată.
Doamnă, stai jos. Stai jos şi atâta.
Bun, încă 1.
Hai aici.
Trebuie să pleci.
E doar un control medical. Stai acolo.
Hai. Hai cu ceilalţi, bine.
Tu, mergi şi vezi.
- Nu mişca. - Fugi, Timmy!
Timmy!
E bebeluşul ei!
Andy!
Dă-mi înapoi copilul.
Dă-mi copilul, labagiu dracului!
Andy!
- Timmy! - Tim!
La altitudinea asta e nevoie de 7 minute.
7 minute până la discurs.
Asta-i nasol.
Nu avem nevoie de traducere, avem doar 7 minute.
Pasageri...
Asta nu-i un papuc.
Asta-i dezordine.
Asta e dezordine de numărul 41.
Vedeţi asta? Asta e moarte.
În această locomotivă pe care noi o numim acasă e un lucru...
care e între inimile noastre şi frigul de afară...
Haine? Blugi? Nu, măi, ordine.
Ordinea e bariera care ţine afară frigul şi moartea.
Trebuie că în acest tren al vieţii
să rămânem pe poziţie...
trebuie să ocupăm...
poziţiile noastre în ordine.
Aţi purta un papuc pe cap?
Normal că nu aţi purta.
Pentru că un papuc nu se poartă pe cap.
Un papuc se poartă în picior.
O pălărie, da. Merge.
Eu sunt o pălărie, voi sunteţi papuci.
Eu aparţin capului, voi picioarelor.
Da? Deci aşa merge treaba.
La început, ordinea a fost impusă de biletul vostru.
Clasa 1, clasa economică, şi nimicuri, ca voi.
Ordinea eternă este dată de locomotiva sacră.
Tot ce ne vine, ne vine de acolo.
Toate lucrurile la locul lor.
Toţi pasagerii la locurile lor.
Toată apa şi toată căldura
sunt datorită locomotivei sacre.
Fiecare în ordinea...
firească.
Aşa trebuie să fie.
Acum, pentru început...
Locul meu e în faţă.
Locul vostru e la coadă.
Când un picior îşi cauta locul în cap...
o regulă sfânta este încălcată.
Cunoaşte-ţi locul.
Păstrează-ţi locul.
Fii un papuc.
Mai avem 42 de secunde.
Deci putem trece la domnul Wilford,
conducătorul locomotivei sacre.
Domnule? Domnule Wilford?
Sunteţi acolo?
Sunteţi acolo, domnule?
Se întrerupe. Ei, bine...
Domnul Willford e un om foarte ocupat.
Aşa este.
Ne vom uita la treaba asta?
- Taci. - Nu o să stau să mă uit.
Bine.
Stai acolo. Jos.
Pune arma aia de căcat jos. Pune-o.
Nu ne-am mai văzut de mult, domnule Gilliam.
E o plăcere!
Arăţi... sănătos.
E bine mersi.
Domnule Mason, te rog du-i un mesaj domnului Wilford.
Sigur. Ce să-i spun?
Spune-i că ar fi cazul să vorbim.
Poţi vorbi cu mine.
Domnul Wilford nu are niciun motiv să vină aici.
Nu aici.
În faţă.
Fiul dumitale o să ajungă un erou, promit.
Sau fiica, ce-o fi.
Mă descurc.
- Contribuţia ta a fost notată. - Mulţumesc.
Îmi pare rău că te întrerup de la rugăciune.
Rău de tot.
Ia-ţi Buddha înapoi, mulţumesc.
Mişcă! Mişcă!
Nu te mai prosti.
Am ceva mai bun.
Mai tare, mai proaspăt.
Vrei să încerci?
Câte batoane de proteine pentru 10 pietre de Kronol?
Nu au gloanţe.
De unde ştii?
N-ai auzit ce-a zis Mason? Pune jos arma aia inutilă, de căcat?
A vrut să zică...
că nu o să dea ordinul să mă împuşte.
Nu.
Cred că armele sunt inutile pe bune.
Şi-au folosit toate gloanţele acum 4 ani la ultima revoltă.
Gloanţele au dispărut.
Dacă nu ai dreptate o să terminăm înainte de-a începe.
Cred că ar trebui să avem răbdare.
Să aşteptăm următoarea scrisoare roşie.
Stânga.
Şi dreapta.
Nu încă. Stânga.
Bun.
1...2...1...2... 1...2...1...2...
Bună? Andrew.
Andrew!
Trezirea.
Când visezi prea mult la soare uiţi copacii.
Cred că asta e fiul tău.
Îmi pare rău, nu-i un desen prea bun.
Nu e piesa mea de rezistenţă, e puţin cam întunecat.
Dacă te uiţi în ochii lui, vezi speranţă.
Şi cu băiatul meu? Ai una cu Timmy?
Da, Tanya. Am.
Încet, să nu te loveşti.
Uite, Timmy.
Uită-te la el.
Zâmbeşte.
Curtis, trebuie să mă laşi să vin cu tine.
Nu, Tanya, nu poţi.
O să-ţi pară rău dacă nu mă iei.
O să merg în faţă şi o să o fac pe curva aia să regrete că a pus mâna pe băiatul meu.
Strânge mai tare.
Ştii că-s mai puternică decât toţi slăbănogii ăştia, oricum.
Te rog.
Ce dracu se întâmplă?
S-a schimbat planul, băieţi. Haideţi în spate.
Acum sau deloc.
Fără panică. Ţineţi-vă de plan.
Ascundeţi-vă armele.
- Control. - Da, da.
Alinierea.
Bun, staţi jos.
1...2...3... Ce pula mea facem?
6... Mai departe.
Mi-a ajuns slobozul ăsta de proteine oricum.
Da, e de căcat.
- Mi-e foame. - Vreau pui.
Ne-am săturat de laba asta de mâncare.
Vrem pui! Găini!
Gura! Gura, ba!
Gata.
Vrei să moară? Asta vrei?
Gura mică.
Nu te-ai răzgândit, nu?
Hai! O facem.
Puştile.
Nu, putem şi aşa.
Avem mai multe gloanţe.
Asta e.
Haide, măi, Curtis.
Nu mai avem timp, ori acuma ori niciodată.
Nu au gloanţe! Nu au gloanţe!
Mergi, mergi!
Închide poarta! Închide-o!
Mergi, Grey.
Pula mea.
Nam Koong Min Soo. Dependent de Kronol. Asta explică multe, aşa-i?
- Grăbeşte-te, Edgar. - Grăbeşte-te?
Îmi pare rău că vă fac să aşteptaţi.
Normal că io de fapt lucrez aici...
- Deschide-o. - Aşa.
Dependent de Kronol împuţit.
Deci ăsta-i Kronol? Aud că-i foarte popular în faţă.
Grijă, aşa îi apucă pe ăştia halucinaţiile.
E deşeu industrial.
Şi e super inflamabil.
Eşti Nam Koong Min Soo, specialistul în securitate?
Tu ai proiectat uşile şi sistemul de securitate al trenului?
Îi dus, omule. Fii atent ce ochi beliţi are.
Şi-a prăjit creierul cu căcatul asta.
Alo, Nam?
Nam, mă auzi?
Da, te aud, fraiere.
Şi nu mă cheamă "Nem", mă cheamă "Nam". Namgoung Minsoo, la dracu.
Namgoung e numele meu, prenumele e Minsoo, laba tristă.
Vorbe.
Încearcă iar, de data asta cum trebuie.
Avem nevoie de ajutorul tău.
Pentru?
Mergem în faţă.
Şi avem nevoie de porţi deschise.
Şi dacă nu vreau?
Direct din butoiul de drog.
La fiecare uşă deschisă, primeşti o bucată de Kronol.
Iisuse, Marlboro Light?
Mi-i greu să cred.
Ţigările au dispărut de mai mult de 10 ani.
Vrei să fumezi şi tu, muilă?
E prea bun pentru căcăcioşi ca tine.
O să-ţi explic că la proşti.
Ne ajuţi, iei drogul.
Nu ne ajuţi, înapoi în cuşcă.
Deci?
Chan.
Chan, ieşi afară.
Ajunge.
Înapoi în uscător.
Sus.
Fiică-mea, Yona.
Avem nevoie de ea ca să ajungem unde trebuie.
Vii cu noi?
Pentru fiecare uşă vreau două bucăţi de Kronol.
Şi ea e dependentă?
Nu-i nimeni aici.
Kronol?
Uite la paturile astea. Unde dracu-i lumea?
Arată ca şi cum au şters-o-n grabă.
E mâncare pe masă.
Asta nu-i o fereastră, e?
Încă-i iarna.
Morţi.
Toţi îs morţi.
Bine, hai să mergem. Nu am venit aici pentru asta.
Aţi auzit ce-a zis omul. Hai.
Nehm... Nam!
Kronol!
Cum a ştiut că nu e nimeni aici?
Fuge.
Paul?
Paul!
Ce face asta?
Arată diferit.
Stai aşa.
Pe vremuri era automat, dar e mai greu acum.
- Nu mai e paul pe care-l ştiam - Nu.
Paul? Îs Curtis!
Aia nu se mai întorc şi-am rămas eu să le fac treaba.
De mână.
Deci aşa se face.
Încă-i fierbinte.
Uită-te la ei.
Faci o treabă bună.
Asta-i mâncarea voastră. Asta-i batonul vostru de proteine.
De asta te-au luat? Să faci căcatul ăsta?
Paul?
Ai fost singur tot timpul?
Singur.
Prin zonă.
Noi mergem în faţă. Hai şi tu.
A, da, mergeţi în faţă? Bine.
Io nu vin, locul meu e aici.
Aici? Da de ce?
- Nu-ţi poţi imagina. - Bine
Of, mai.
Tot timpul am mâncat porcăria asta?
Şi eu o mănânc, ştii?
În fiecare zi.
De unde-ai luat astea?
Tu le-ai scris?
Nu le-am scris eu...
Atunci de unde le ai? Cine ţi le-a dat?
Cineva le lăsa aici pentru mine.
Le pun în batonul proteic şi le trimit.
Asta e.
Rezerva de apă?
Un pic mai sus.
Acolo se reciclează.
E una dintre cele mai importante secţiuni a trenului.
Dacă o luăm vom fi în avantaj?
Nici nu trebuie să mergem până în faţă.
Dacă o să controlăm apă...
o să controlăm negocierile.
Scuze de deranj, aş putea să
vă aduc un pahar cu apă să vă grăbiţi puţin?
Termină odată, omule. Ne ţii pe toţi în aşteptare.
E vina mea?
Da.
Miroşi căcatul ăla...
timpul nu înseamnă nimic pentru tine?
Normal, ce nu fac pentru Kronol.
Kronol Iar Kronol...
Dumnezeule, omule, fă dracu ceva.
Tu eşti ăla care mp fute la cap.
Eşti bou? Asta ai cerut pentru fiecare poartă deschisă.
Yona? E bine?
Câţi ani ai?
17.
17, eşti un copil al trenului?
Tu?
17 ani pe pământ.
17 ani în tren.
Pământ?
Cum era?
Nu prea-mi amintesc.
De ce?
Nu vreau să-mi amintesc nimic dinainte de-al cunoaşte pe Gilliam.
Yona.
Eşti clarvăzătoare?
Clarvăzătoare? Ce-i aia?
Pari să ştii tot timpul ce e după porţi.
Vezi lucruri?
N-o deschide.
Ce?
Stop!
Fii atent.
Şi tu.
Echipa 2, mişca.
Înainte!
Trecem podul Yekaterina.
Suntem la pod, băieţi!
10...9...8...7...
5...4...3...2...1.
La mulţi ani!
Urăsc să îmbătrânesc.
Toată lumea jos!
Stai aşa.
Impact!
Nu încă. Al doilea.
Jos.
Nam, ce dracu faci? Ce faci?
Îi drogat că Bambi pe ciuperci.
Suntem aproape.
E sigur.
Unu, doi. Unu, doi.
La mulţi ani de ziua podului!
Dacă nu era binevoitorul Wilford...
aţi fi îngheţat de acum 18 ani...
Oameni...
cine l-a supt pe generosul Willford de atunci încoace...
pentru mâncare şi adăpost?
Şi acum,
în fata rezervei de apă...
îi răsplătiţi bunătatea...
cu acte de violenţă.
Panaramelor.
Exact 74% din voi o să moară.
Prietenaş, tu suferi de ceva boală a nefericirii.
Asta o să fie fain.
Ce? Ce-a zis asta?
A zis că aţi belit pula.
Ar trebui să-i bateţi pe ăştia.
E un tunel fix după Yekaterina...
Tunel?
Unul lung a dracului.
Acuma ce faci? Fug.
Jos!
Hai, hai!
Chan, ieşi afară!
Chan! Avem nevoie de foc!
Chan, ada focul.
Du-i în spate, o să avem nevoie de lumină aici.
Chan, chibritele.
O să vă spargem curul!
Ofiţer Fuyu!
Ce faci? Nu te uita la mine. Prinde-i.
Pune-mă jos şi lasă-mi picioru-n pace.
Predaţi-vă! Predaţi-vă!
Dacă nu vă predaţi mă omoară.
Sigur.
Curtis!
Stop!
Toată lumea!
Jos armele!
Stop!
Staţi, ba!
Faceţi ce zice, la dracu.
Jos armele!
Nu te uită.
Supravieţuitori.
Spălaţi-vă.
Acolo...
Spălaţi sângele.
Ai văzut copiii ăştia?
Nu ştiu nimic despre asta...
Unde-s, panaramo?
Habar n-am, nu am treabă.
Spune-ne sau rămâi fără mână.
Wilford ştie.
Lui îi plac copiii.
Îi plac.
De asta a trimis oameni să-i aducă.
Pe el îl vreţi.
Îi plac copiii?
Îi pasă doar de locomotivă.
Locomotiva e sacră.
Şi el e divin.
Wilford şi deosebit.
Cheamă-l.
Vezi dacă vine să te salveze.
Da.
Wilford e milos.
Cheamă-l.
N-o să vină, nu pleacă din locomotivă.
Dacă te rupem în bucăţi tot nu vine?
Când o să controlăm apă o să vină.
Să închideţi apă?
O să-i fuţi doar pe oamenii tăi la faza asta.
Apa vine din faţă.
Trenul transforma gheaţă şi zăpadă în apă.
Ca o trompă de elefant.
Apă ajunge în gură.
Nu în stomac, Curtis.
Da, Wilford ştie cine eşti, Curtis Everett.
Te-a urmărit.
Şi ştie că nu-ţi vei răni oamenii.
Păcat că nu ţi-ai putut salva secundul? Cum îl chema? Edgar?
Taci, pizdo!
Domnule Curtis, te pot ajuta.
Poţi să mori dracu, aia poţi face.
Nunu, te pot ajuta. Mă jur.
Ascultă aici.
Wilford nu vine aici. Nu vine deloc.
Trebuie să mergi la el.
Şi eu te pot duce.
Ştiu trenul, îţi pot garanta drum liber.
De ce te-aş crede?
Pentru că-mi place viaţa.
Deci l-ai vinde pe Wilford Fabulosul?
Dacă te duc în faţă...
trebuie să-i pui capăt zilelor.
Te duc aproape de tot.
Îl omori şi eu scap.
Curtis?
Încă mai vrei să mergem?
Sigur.
Nu suntem nici măcar la jumătate.
Am ajuns deja mai departe ca oricine.
Şi ca McGregor, acum 4 ani.
Nu contează unde am ajuns dacă nu mergem la locomotivă.
Se vor regrupa şi ne vor ataca iar.
Atât de mulţi au murit.
Am pierdut o grămadă.
Ştiu.
Ne-ai văzut oamenii?
Sunt epuizaţi.
Le-am zis să se spele...
ca să pot calcula pagubele.
Lasă-mă să merg primul.
O am pe mason, mă pot mişca lejer.
Poţi sta cu răniţii să păziţi prizonierii.
Lasă-mă să iau eu locomotiva şi te chem după.
Opreşte-te, mai.
De ce faci asta?
Ştii bine că deja eşti conducătorul nostru.
Trebuie să accepţi asta.
Cum pot conduce cu două mâini?
A mai trecut.
Mai bine să ai două mâini...
Că nu prea poţi face aşa multe cu una.
Mai ales când ai o femeie.
Mai bine te descurci cu două, nu crezi?
Ajungi la pod...
o poartă mare cu un W pe ea.
Wilford e în spatele ei.
Nu-l lăsa să vorbească.
Taie-l limba.
Bine, hai să mergem.
Perfect, perfect.
Îţi stă bine cu pălăria aia.
Grey...
Trebuie să mergi cu Curtis.
Am uitat pe cineva.
Bine.
Kronol.
Nu mă luaţi în seamă, înapoi la treabă, toată lumea.
Sunteţi bine, doamnă?
Da, da.
Nu mânca aia...
Nu muşcă.
Poate o roşie.
Se poate mânca asta?
Un copil născut în tren nu ştie.
Am crescut când erau peste tot.
Acum e sub zăpadă.
Pe pământ.
Ce e asta?
Se mişcă.
Sub pământ.
Ce înseamnă?
Îi e pofta cuiva de Sushi?
La dracu, că da...
Nu?
Sunteţi tare norocoşi.
Asta se mănâncă doar de două ori pe an.
În ianuarie şi în iulie.
De ce? Nu e destul peste?
Nu e vorba de destul.
E vorba de moderare.
Acvariul e complet ecologic.
Şi numărul de unităţi din el...
trebuie să fie îndeaproape controlat.
Pentru a putea menţine echilibrul.
Nu, mănâncă asta.
Ştii din ce e făcută?
Băga-n tine.
Curtis, crezi că am putea...
să scăpăm de legături?
Nu-s prietenul tău Şi de ce te-aş ajuta?
Pentru binele tinerilor?
A educaţiei?
Gura mică!
Bună dimineaţa, copii.
Mă bucur să vă prezint nişte invitaţi de la coada trenului.
Ce le zicem?
Bine aţi venit, invitaţi de la coada trenului.
Timmy!
Andy!
Andy?
Pe băieţelul ăsta...
Îl cheamă Timmy.
E fiul meu.
Uită-te bine la poză.
L-am văzut.
- Când? - Unde?
A venit pe aici şi-a plecat pe acolo.
Atât?
Da.
- Plângeau? - Nu, doar arătau că ar vrea.
Am auzit că oamenii de la coada trenului...
Sunt leneşi şi-şi beau căcatul.
Nu prea.
Îs de treabă.
Aşa e.
Doamnă ministră, tocmai voiam să punem un film.
Bun.
Wilford!
De când era tânăr iubirea pentru locomotive a domului Wilford era evidentă.
Când o să cresc o să trăiesc într-un tren.
Toată viaţa!
Visele lui s-au îndeplinit...
când a fondat acest imperiu...
Wilford Industries.
Dar visul lui cel mai mare a fost să construiască...
o locomotivă de lux...
care să conecteze toate liniile de tren din lume în una singură.
O cale ferată circulară de 438,000 km...
şi să completeze o dată pe an cercul.
Prin frigul din Arctic şi căldura din Africa.
Trenul lui Willford e bine întreţinut...
are cel mai sofisticat design...
cea mai avansată tehnologie...
şi oricât de greu de crezut este...
oamenii din toată lumea îşi băteau joc de Wildford.
L-ai criticat pentru că a exagerat...
cu echiparea acestui tren minunat.
Dar domnul Wilford ştia ceva.
Ce?
Ca toţi oamenii din lume sunt nişte prostălăi
care s-au transformat în acadele îngheţate.
Ceva de genul.
Wilford ştia că CW7 va îngheţa lumea.
Deci ce a inventat el?
Pentru a ne proteja de calamitate?
Locomotiva!
Ba Dum Tsss!
N-o să moară niciodată!
Ce se întâmplă dacă locomotiva se opreşte?
Crăpam toţi.
Dar se va opri vreodată?
Nu! Nu!
De ce?
Pentru că locomotiva e eternă. E pentru totdeauna...
şi a cui e vina?
A lui Wilford! Da!
Wilford Wilford, ura, ura!
Iubesc filmul ăsta. Tonic.
E timpul, copii. pe aici.
Nu va împotmoliţi acum.
Nu vă împingeţi, e loc pentru toată lumea.
Cine poate să spună ce urmează?
Cei din 7.
Atenţie, că o să aveţi asta la examen.
Acum 15 ani, în al treilea an al trenului.
7 pasageri au încercat să oprească...
Minunatul tren al lui Wilford şi să iasă afară...
cum se cheamă evenimentul ăsta, Magdalena?
Revolta celor Şapte.
Tare bine, înainte de a vă naşte voi.
Normal că au eşuat să oprească trenul.
Şi au sărit din el.
Acum urmează.
Vedeţi?
Ce?
Ăia sunt ei, cam atât de departe au ajuns.
Aţi văzut femeia aia?
Era servitoare.
O inuită.
O eschimosă, de fapt.
Ştia totul despre zăpadă şi gheaţă.
Şi a crezut că poate supravieţui afară.
Dacă coborâm vreodată din tren?
Îngheţăm şi murim.
Dacă motorul se opreşte?
Murim.
Şi cine are grijă să nu se întâmple asta?
Mr. Wilford.
Copii, ouăle lui Mr Wilford.
Atingeţi-le, sunt încă calde.
Au fost fierte cu apă...
încălzită de motorul sfânt.
Şi că trataţie specială, ne va cânta...
cel mai bun violonist din Boston Orchestra.
Domnul Gerald Mclnster.
Ăla e Gerald?
Arată a dracului de bine.
Un an nou fericit.
Nu, mulţumesc.
Hai, Curtis.
La mulţi ani.
Am crezut că nu mai există găini.
Despre o grămadă de lucruri care există aici s-a zis că au dispărut.
Zău? Care?
Asta.
Andrew! Nu!
N-am fost eu, n-am fost eu.
Nu.
Curtis.
Trebuie să ne conduci.
Curtis, prietene, ne-am înţeles...
N-am fost eu...
Înaintăm.
Deschide!
Repede!
E Mason.
Căcat, vezi-i pulsul.
Nu...
Nu arată tare bine.
S-a întâmplat.
Ai cheia, nu?
Nu trage. Nu trage.
Tocmai ai omorât un pasager de la clasa 1-a...
N-am văzut nimic.
Unde mergi? Stai aşa!
Putem să vorbim despre asta?
Pula mea!
Închide uşa!
Tanya.
Timmy.
Timmy...
O să-l găsim.
Promit.
Ştiu.
Mulţumesc.
Ia asta.
Treci încoa, bă, labagiule. Kronolul meu e la tine.
Şi-l vreau.
Îmi vreau kronolul împuţit.
Ăla-i.
Jur că te omor, frate.
Uşa.
Kronolul!
Îl vrei? Ia de-aici.
Ia.
Deschide! Deschide poarta!
Cauţi necazul cu lumânarea sau ceva?
Ai o problemă cu porţile?
Ia, baga o ţigară.
E o mare onoare pentru tine.
E ultima ţigară din lume.
Savureaz-o.
Ai fost vreodată la coada trenului?
Ai idee ce s-a întâmplat acolo?
Când ne-am îmbarcat?
A fost haos.
N-am îngheţat.
Dar nu am avut timp de mulţumiri.
Au venit soldaţii şi ne-au luat tot.
Mii de oameni...
fără apă şi haleala.
După o lună i-am mâncat pe aia mai slabi.
Ştii ce urăsc?
Ştiu ce gust au oamenii.
Şi cel mai bun îl au copiii.
Era o femeie.
Se ascundea cu pruncul.
Şi au venit unii cu cuţite.
Au omorât-o pe ea şi au luat copilul.
Şi un bătrân...
un moş oarecare...
un moş.
A zis...
"Dă-mi cuţitul."
Toată lumea a crezut că va omorî copilul...
Dar a luat cuţitul...
şi-a tăiat mâna...
şi a zis, "mâncaţi asta".
"dacă vă e aşa foame..."
"mâncaţi asta, lăsaţi copilul".
N-am mai văzut aşa ceva.
Şi aia au lăsat cuţitele.
Probabil ai ghicit cine era moşul.
Copilul era Edgar.
Şi eu eram omul cu cuţit.
Am omorât-o pe mama lui Edgar.
Şi apoi unul după altul toţi au început...
să-şi taie mâinile şi picioarele.
A fost un miracol.
Am vrut să...
Am încercat.
O lună mai târziu ne-au adus mâncare
Şi mâncăm căcatul ăla de atunci.
18 ani l-am urât pe Wilford.
18 ani am aşteptat ziua asta.
Şi acum sunt aici.
Poarta.
Te rog.
Frumoasă poveste, Curtis.
Dar nu vreau să deschid uşa.
Ştii ce vreau?
Să deschid o uşă.
Dar nu pe asta.
Pe aia.
Aia duce afară.
Am fost condamnaţi 18 ani.
Toată lumea crede că e un zid.
Dar e o uşă futută.
Deschide-o şi scoate-ne de aici.
Şi să îngheţăm? Te-ai dilit?
Ştiu...
Dar poate supravieţuim.
Mai ştii podul Yekaterina?
În fiecare an mă uit după ceva.
Am văzut o epavă de avion.
Sub zăpadă.
Zece ani abia i-am văzut coadă.
Dar acum pot vedea aripile şi fuzelajul.
E din ce în ce mai puţină zăpadă.
Se topeşte.
Devine mai fragilă.
Nu cred că mai durează mult până dispare toată.
Recent,
ştii ce-am văzut?
Afară erau...
picături.
N-are rost să povestesc.
Ia-o mai uşor cu Kronolul.
O să-ţi facă varza creierul.
Nu mă crezi.
Kronol e prima...
chimicală super inflamabilă.
O scânteie şi jeap!
E o bombă pizdoasă.
Nu o ţin doar ca să mă droghez,
mai mult ca să puşc uşa.
Chibrite.
Ce Dumnezeu faci?
Dă-le încoa!
Dă-te.
Foc!
Curtis Everett.
Am venit să te poftesc...
la domul Wilford la cină.
După tine.
Curtis? Tu eşti?
Curtis, băiete.
Hai aici.
Să te văd..
Ţi-e foame?
Ai făcut o treabă grea, venind aici.
Şezi.
Eşti primul om care a ajuns aici.
De la coadă la locomotivă.
Ştii?
Bravo.
Nimeni nu a mai fost aici.
Eu n-am fost niciodată la coada trenului.
De ce? Că-i mârşav?
Nu vrei să te murdăreşti?
Crezi că partea mea e mai bună?
E gălăgioasă.
Şi mă simt singur.
Sigur.
Friptură.
Loc căcălău.
Ăştia îţi aduc pe oricine vrei tu.
Curtis, toată lumea îi cu treaba ei.
Şi toţi îşi ştiu locul, mai puţin tu.
Aşa zic oamenii de sus celor de jos.
Toţi ar da orice să schimbe locul cu tine.
Tu ai da?
Te fut.
Curtis, băiatule.
Problema e că toţi suntem prinşi în fututul ăsta de tren.
Suntem prizonieri.
În sânge?
Trenul ăsta e un ecosistem închis.
Tot timpul trebuie să luptăm pentru balanţa.
Aer, apă, mâncare, populaţie.
Trebuie să păstrăm tot timpul echilibrul.
Pentru echilibrul perfect uneori, însă...
e nevoie de soluţii radicale.
Când populaţia trebuie redusă...
drastic.
Nu avem timp pentru selecţie naturală.
Am muri aşteptând asta.
Următoarea soluţie...
e dacă unii îi omoară pe ceilalţi.
Uneori e timpul să batem fierul cât e cald, ca să zic aşa.
Revolta celor Şapte, Revolta lui Mcgregor
Marea revoluţie a lui Curtis
Un blockbuster cu final neaşteptat.
Cine ar fi prezis atacul tău în tunel la Yaketerina?
Genial.
Nu e ce eu şi Gilliam aveam în plan.
Ce?
Nu-mi zi că nu ştiai că eu şi Gilliam
Aveam un plan.
Gilliam?
Gilliam.
Coada şi fruntea trebuie să lucreze împreună.
A fost un partener de nădejde.
Era prietenul meu.
Căcat.
Nu te cred.
Planul original era ca totul să se termine la tunel
şi supravieţuitorii să se întoarcă la coadă...
- Să se bucure de spaţiu mai mult. - Mincinosule.
Gilliam n-ar face asta niciodată.
Totul s-a rezolvat până la urmă.
Contraatacul tău a făcut totul mai palpitant.
Din nefericire fata a avut mai mult de pierdut...
Gilliam a trebuit să plătească pentru asta.
Ironic, e?
Cum oamenii trec bariera între viaţă şi moarte...
acum mai avem de făcut un lucru.
Să controlăm numerele.
Wilford, sunt eu.
Acasă la Gilliam.
Stai aşa.
Numărul?
Stă la 74%.
Bun, dă-i bătaie.
Stai.
Ţine 18 ca să sărbătorim anul 18.
Bună idee.
Oamenii tăi.
La dracu Claude. Vezi de locomotivă!
E sensibilă în ultimul timp.
Stai jos şi vezi-ţi de maniere.
Relaxează-te.
Şi calmează-te.
Acum înţeleg de ce a zic Gilliam. Că eşti calculat şi deştept
Tot timpul aşa tensionat.
Când te-ai futut ultima dată?
Cum a zis Gilliam, cel mai bine e să ţii o femeie cu două mâini
O să-mi fie dor de Gilliam.
Şi de discuţiile noastre de noapte.
Puteam vorbi ore întregi.
Cu o mână.
Ce-i cu fata asta?
Care-i problema?
Arăţi ca un nebun.
De parcă n-ar fi destui pe aici.
Sânge!
Eşti bine?
Ce? Ce s-a întâmplat?
Jos.
Yona.
Trebuie să deschidem uşa asta.
Vezi cablurile alea?
Îs cam multe.
Mori!
Animalule!
E mai uşor să trăieşti în trenul ăsta...
dacă eşti oleacă nebun.
Cum a înţeles şi Gilliam...
trebuie să păstrăm balansul între anxietate şi frică...
haos şi groază, ca să meargă totul bine.
Dacă nu avem asta, inventăm.
Marea revoluţie a lui Curtis a inventat arta adevărată.
Yona.
Roşu, 8.
Nu, 7.
Hai cu mine, Curtis.
Vreau să-ţi arăt ceva.
Meriţi.
Hai.
Se trezeşte.
Comod, nu?
Paşnic.
Eşti acum în inima ei.
Mi-am dat viaţa pentru asta.
Locomotiva eternă.
E eternitatea însăşi.
Ai fost vreodată singur în trenul ăsta?
Când ai fost singur ultima dată?
Nu-şi poţi aminti, aşa-i?
Fii acum.
Nu te grăbi.
Tocmai am scris asta.
Pentru tine, Curtis.
Aici.
Sunt bătrân.
Vreau să mă moşteneşti.
Toată viaţa ţi-ai dorit asta.
Şi asta a vrut şi Gilliam.
Trebuie să ţinem locomotivă...
în viaţă.
Uite, Curtis.
După poartă...
Totul la locul lui
unde va fi şi de acum înainte
Totul este aici
În tren.
Şi acum cu numărul perfect de oameni...
Ce urmează?
Umanitatea.
Trenul e lumea.
Noi suntem lumea.
Şi acum ai responsabilitatea de a conduce lumea asta.
Fără tine, Curtis, umanitatea nu ar mai exista.
Ai văzut ce fac oamenii fără conducători.
Se mânca unul pe celălalt.
Yona, Kronolul!
Yona, stop! Nu.
Gloanţe?
Dă-mi Kronolul.
Uită-te la ei.
Ăştia-s oamenii.
Ştii.
Ai mai văzut asta.
Ai fost asta.
Ridicoli. Patetici. Aşa-i?
Îi poţi salva.
De asta te-a salvat şi Gilliam.
Curtis.
Ăsta-i destinul tău.
E gata!
Curtis, chibrite.
Curtis! Alo!
Locul ăsta e doar pentru o persoană mică.
Copii sub 5 ani.
Motorul durează veşnic, dar nu toate părţile lui.
Unele piese de echipament au dispărut de curând.
Avem nevoie de înlocuitori.
Slavă domnului că avem copii.
Să o putem manevra manual.
Muistule!
Yona...
Ia focul.
A mai rămas unul.
Defecţiune critică la motor.
Ok.
Staţi la distanţă.
Andy? Tu eşti?
Andy!
Îţi aminteşti de mine?
Andy, ascultă-mă.
Nu urca acolo, Ascultă-mă.
Andy!
Hai aici.
Andy, ascultă!
Ieşi acasă!
La dracu, Andy, ascultă-mă.
Curtis, mai taie din melodrama
Ştii că fiecare îşi are locul.
Drăguţ.
Tată!
Tată...
Curtis.
Stai aici.